TRI MJESECA RANIJE U NEKADAŠNJEM SOVJETSKOM SAVEZU
- Bok! - Bok, uđi!
- Idemo? - Naravno, samo da spakiram stvari.
- Koje stvari? - Moje stvari. Odlazim.
- Kuda? - U SAD!
- Što?! U SAD? - Istina! Poznaješ maminog dečka?
Živi u Americi. Mama se seli tamo i idem s njom.
- Pa što ćeš tamo raditi? - Ne znam. Odlazimo u petak.
- Šališ se. - Istina je!
- To ti je glupa šala. - Istina je. Što ovdje da radim?
- Ne mogu vjerovati da odlaziš. - Vjeruj, odlazim...
- Mogu li kasnije platiti kutija Marlbora? - Ne, ne možeš.
- A onda Wall Street? - Rekla sam ne.
- Ali kod druge blagajnice možemo. - Nemojte lagati, cure.
- Ne lažemo. Možemo. - Rekla sem ne!
- Kurvo! - Što?!
- Što radiš? - Nije važno, idem u Ameriku.
Kako to da si se odlučila ići u Ameriku?
Mama je upoznala svog dečka preko jedne agencija za upoznavanje.
Rus je, ali živi u Americi.
Nevjerojatno!
- Sranje... i ja bih rado otišla. - Možeš me posjetiti u Americi.
Što vam je to "Amerika, Amerika"? Što to ona viče?
- Odlazi tamo. - Lažeš. Stvarno?
- Mogu li i ja ići? - Ne.
Povedi me sa sobom, govorim engleski.
Hello, my name is Volođa. (Bok, ja se zovem Volođa)
Budala...
Slušaj... tvoja mama ti je nešto željela reći.
Reci!
Dakle... Sergej i ja smo razgovarali o tome
i odlučili smo da je najbolje da odemo najprije nas dvoje.
Prvo ćemo mi otići a ti ćeš doći malo kasnije.
- Sad si već velika. - Molim?! Živjet ću sama ovdje?
To je tako...
Ako ti ne odgovara... ne moraš ni dolaziti!
Sad smo sami ti i ja. Samo nas dvoje.
- Samo da se oprostim. Odmah se vraćam. - Dobro.
Dušo... Moram sad ići.
Ostavila sam nešto novca. Poslat ću još kad stignem.
Teta Ana će uskoro doći tu.
Možeš li me bar zagrliti? Odlazim.
Dobro...
- Zbogom... - Zbogom.
Čekaj, mama!
Mama! Ne odlazi!
- Moja mala kćerka... - Ne napuštaj me, molim te!
Ne napuštaj me, mama!
Ne odlazi, ostani sa mnom, neću moći!
Ne odlazi, mama!
Ako sad ne krenemo...
- Zvat ću te! - Mama!
Zvat ću te kad stignem!
- Tko je? - Ana.
- Onda... Je li otišla? - Da.
- Oblači se! - Molim?
- Idemo u tvoj novi stan. - Koji novi stan?
- Živjet ćeš u drugom stanu. - Što?
Ovaj je prevelik za tebe. Rekla sam ti da se oblačiš!
- Neću! Ovo je moj stan! - Moraš me slušati.
Idemo.
Evo ga.
Tu je živio starac, umro je prije par tjedana. To su njegove stvari.
- Jesi li ti luda? Ovdje da živim? - Da, hoćeš.
Dokle god tvoje mame nema tu, ja odlučujem.
Sve ti je tu: hladnjak, prozori, toplo je...
- Zašto me mogu živjeti u mom stanu? - Nitko ga ne može plaćati.
Ne mogu ni ja ni ti.
- Ako nećeš... - Nema šanse da živim ovdje!
Ako ne želiš živjeti ovdje, živi na ulici!
- Ti kurvo! - Ili ulica ili sirotište!
- Bok Ljilja! - Bok!
VOLOĐA
Oče naš, koji jesi na nebesima, sveti se ime tvoje,
dođi kraljevstvo tvoje, budi volja tvoja,
kako na nebu tako i na zemlji. Kruh naš svagdanji daj nam danas
i otpusti nam duge naše, kako i mi otpuštamo dužnicima našim,
i ne uvedi nas u napast, nego izbavi nas od zla.
Jer tvoje je kraljevstvo, moć i slava sada i zauvijek. Amen.
Vrlo dobro.
Mogla si i bolje.
Zar si još uvijek ovdje? Mislio sam da si otišla u Ameriku.
Jako si dobro napisala test.
- Čeka te svijetla budućnost. - Što?
Šalila sam se.
Idi k vragu, kurvo! Budi sigurna da me čeka svijetla budućnost.
Bok!
Kuda ideš?
- Mogu li i ja s vama? - Ne, ne možeš.
- Dobit ćete ljepilo ako pođem. - Da vidimo!
Oh, je li to Nike? Pravi?
Moje malo sunce, izađi...
- Pogledajte lijekove što sam našao. - Oho..
- Gdje si ih našao? - U kupaoni.
- Nisu moji. - Čiji su?
- Možda od starca što je živio tu. - A što je ovo?
Daj to ovamo!
Što to radiš? Djeca ne bi smjela piti!
Vidi što sam našao!
- Idemo se igrati rata! - Daj mu jednu.
Starac je bio ratni heroj.
- Pogledajte ratnog heroja! - Salutirajte mu!
- Volođa, sjedi. Sjedi! - Smiri se!
Kakva je to buka? Zar ne možete biti tiši?
- Uđite, ne ljutite se, imamo lijekove za kašalj. Možete ih dobiti.
- Ja ne kašljem. - Dobro je za sve. Uđite!
Ako se ne smirite, zovem policiju. I tvoju tetu.
Dosta. Hej, dosta!
- Hajde, ugasit ću svjetlo. - Premlad si. Prekini.
Smiri se, premlad si! Nađi sebi drugu curu.
- Prekini! - Odlazi!
Što se ovdje događa?!
Što se događa?!
Sviđa mi se tu. Jesi poludjela?!
Izlazi!
Smeće!
Izlazi odavde!
Van!
Ne diraj me!
Idi k vragu! Samo ne zaboravi da ovdje ja odlučujem!
Pazi što radiš ili će biti još i gore!
Izlazi iz kuće!
Izlazi! Prokleti kurvin sine!
Volođa!
Volođa, što to radiš?
- Samo sjedim tu. - Siđi!
- Samo sjedim tu. - Siđi, molim te.
- Siđi. - Ne želim.
- Siđi. - Neću.
- Siđi. - U redu, u redu...
Hej, hoćeš da te povezemo?
- Ne. - 100 kruna.
- Odjebi! - 200.
- Idi k vragu! - Nisi baš toliko lijepa...
- Odjebi, šupče! - Smijem pitati, zar ne?
Moram otići odavde. Bilo što, samo ne ovo.
- Laku noć! - Ideš doma?
- Umorna sam. Idem doma. - Smijem ostati kod tebe?
- Ne. - Zašto ne? Vani je tako hladno.
Ne mogu doma. Izbacili su me.
Otac je poludio. Ne znam zašto
Molim te, Ljilja.
Mogu spavati na podu.
Možeš na kauču. Ali nikakvih gluposti ili te izbacujem!
Znaš o čemu razmišljam?
Da smo poput prave obitelji. Sjedimo i večeramo.
Dolazim doma s posla A ti si ispekla kruh.
Ljilja? Što misliš da bi bilo da sam stariji dvije godine?
Prekini.
Ozbiljno...
Nemoj tako pričati... glupo je.
Znaš što? Razmišljao sam da skočim.
- Stvarno? - Da.
- Zašto? - Jer je sve ovo sranje.
Ne želim više živjeti.
Da, želiš!
Naravno da želiš!
Spasila si mi život. Sada ću ja tvoj.
Kutiju Wall Streeta, molim.
27, molim.
Uzet ću samo čips i cigarete.
Vrati sok tamo gdje mu je i mjesto!
Vraćaj se!
Nisi dobila nikakvo pismo danas. Mislim da te je mama zaboravila.
Ne, želim sjediti tu..
Traje samo par minuta.
OK, ako su mladi dečki, ali oku budu odvratni starci...
S druge strane, to je puno brže. Jedan, dva i gotovo!
Onda dobiješ novac i možeš kupiti haljinu ili nešto drugo.
Ne, nikad. To je grozno!
Idemo!
- Kako je bilo? - U redu.
Hladno mi je. Reci kako je bilo!
Zaboravi! Idemo doma, tako je hladno.
- Tko je? - Nataša.
Došla sam ti vratiti novac. Ne treba mi.
U redu... Bok!
Nataša!
- Bok! - Bok...
- Reci mi koji se vrag događa! - Dođi ovamo, objasnit ću ti.
Dakle? Što se događa?
Moj otac je našao novac.
I mislila sam da je tebi svejedno.
Što mi je svejedno?
Ti nemaš roditelje, zapravo, mama ti je u Americi.
Što mi je svejedno?
Pa... ocu sam rekla da su novci bili tvoji.
- Da si ti napravila ono što sam ja. - Rekla si da sam ja to napravila?!
Da, znaš... Da je moj otac saznao, ubio bi me.
- Tebi nedostaje nešto u glavi! - Ali što to tebi mijenja?
- Seliš se u SAD... - Mislila sam da si mi prijateljica!
- A onda govoriš takve stvari! - Nataša...
Hajde... Idemo!
Ne treba mi tvoj novac.
Zadrži ga! Kurvo!
LILJA
Dečki, idemo se zabaviti!
Evo naše male kurve. Što radiš tamo?
Odjebi! Štakore!
Prodaješ se klincima?
- Zaboravi ih! Idemo. - To i radim.
Pičko! Što radiš tamo? Dođi ovdje!
- Kako ide posao? - Taj mali, je li novi klijent?
- Idemo! - Nisam još gotova.
Glupa je, ne shvaća...
- Hajde, idemo odavde. - Nisam još završila.
Odlazi iz našeg dvorišta, ne želimo vidjeti tvoje lice.
LJILJA ZAUVIJEK
Gotova sam. Idemo...
Ostani tamo!
Kuda ideš?
Ti jebeno smeće. Prereži si vrat, pičko!
- Nećeš jesti ništa toplo danas. - Što?
- Isključili su ti struju. - Što?!
K vragu...
Ana!
- Nema nikoga, teta ti se preselila. - Preselila?
Da. Bože moj, kako si porasla.
- Sjećam te se kad si bila mala. - Gdje se preselila?
Otvori, znam da si unutra!
Kako si? Jesi li sretna ovdje?
Ja sam stara i bolesna žena. Treba mi komforan dom.
Je li ti jasno?
- Jesi li govorila s mamom? - Ne.
- Je li pisala ili zvala? - Nije ni pisala ni zvala.
Pusti me na miru da gledam televiziju.
- Nemam novca. - Nemam ni ja.
Isključili su mi struju i nemam ništa za jesti.
- Nađi posao! - Kako, pa u školi sam!
Onda radi ono što je i tvoja mama.
Otiđi u grad i raširi noge. A sad me pusti na miru.
Zatvori vrata!
- Znaš što? - Što?
Čitala sam u časopisu
kad su razne zvijezde rođene. Rođena sam isti dan kao i Britney Spears.
- Da? - Da, ali s 4 godine razlike.
- Ali isti dan? - Da...
Zamisli da su vas zamijenili u bolnici, tad bi ti bila Britney Spears.
Ali nismo rođene iste godine i ona živi u SAD.
Ali pomisli kako bi to bilo cool..
Da, sigurno...
- Znaš kad je moj rođendan? - Ne.
- Danas. - Stvarno?
- Ne šališ se? - Ne.
- Čestitam! - Hvala.
Jesi li dobio darove?
Obećajem da ću ti dati neki lijep dar.
Obećajem... Ali ne danas.
Nisam znala da ti je rođendan i nemam novca.
- Ali dobit ćeš pravi dar. - Ne trebaš.
Dat ću ti dar.
- Ideš u školu? - Ne. Ti?
Ne.
- Šta ćeš onda raditi? - Moram oprati odjeću.
Nemam čiste odjeće.
Ali nema ni praška. Ne znam.
Gledaj!
- Želiš probati? - Volođa, prekini.
- Probajmo ih. - Volođa, ne smiješ.
Volođa, vrati ih. Ne diraj to!
Makni ih!
Volodja! Nehaj!
Progutao si ih?
Volođa, jesi li ih progutao?
Što je?
Što je? Volođa!
Ne odlazi! Volođa... Volođa!
Nemoj umrijeti, molim te, Volođa!
Poljubac?
Mora da sam na nebu!
- Pretvorio sam se u anđela. - Idi k vragu, morone!
- Idi k vragu! - Oprosti.
Idiote! Odlazi!
- Odlazi van! - Oprosti.
NA PRODAJU
- Želite nešto kupiti? - Nema se tu što kupiti.
Bok!
Još si ljuta?
Oprosti, neću to više nikad učiniti.
Kako ide?
Prodala si nešto?
Ni jednu prokletu stvar. Jebeno smeće.
Napravi to još jednom i ubit ću te!
- Hoćemo li otići u Pentagon? - Pentagon?
- Podmorničku bazu. - Znam. Što ćemo tamo?
Imam nešto ljepila tamo.
- Živim tamo. - Živiš tamo?
Da, kad me izbace iz kuće.
Moj tata je tu radio. Bio je u vojsci.
I moja mama je tu radila.
- Radila je u kuhinji. - Tvoja mama je kuhala?
A tvoj tata?
Bio je u vojsci i došao je ovdje na kratko.
Vjerojatno je samo htio spavati s mojom mamom.
Onda je ona zatrudnila i otišao je Moskvu.
Pisala mu je ali nije odgovarao. Nikad ga nisam vidjela.
Idemo, smrzavam se.
"Govor generalnog sekretara, druga Brežnjeva..."
"Drugovi, članovi Centralnog komiteta, drugovi delegati"
"Drugovi, prije 50 desio se događaj od velike povjesne važnosti"
"Produženi i gromoviti aplauz. Svi ustaju."
Ovdje živim. Pogledaj, to je moja soba.
Vidiš, imam ljepila.
Uzmi ga.
Smrzavam se.
Možemo postaviti šator.
Kakav šator?
Da se ugrijemo.
Toplije je, zar ne?
Kao da ležiš u lijesu.
Pretvarajmo se da smo mrtvi.
Ne, hvala.
Što misliš da se desi kad netko umre?
Ide li u raj Bogu i Isusu i to sve?
Ne znam.
Ja vjerujem u to. Da postaneš anđeo u raju.
Igraš košarku po cijeli dan i pogodiš toliko koševa koliko želiš.
I milijun puta si bolji od Michaela Jordana.
To je sranje.
To nije jedina stvar koju možeš raditi tamo.
U raju možeš raditi što god želiš.
Plešeš, igraš igrice, ideš na zabave.
Glupost. Ne namjeravam umrijeti, otići ću u Ameriku.
Ja bih igrao košarku.
- Prestani. - Što radiš?
- Slabo mi je. - Kuda ideš?
Prekini!
Ne želim više biti tu. Umorna sam od ovoga.
POZIV SOCIJALNE SLUŽBE
Dakle, nisi imala nikakv kontakt s mamom poslije odlaska u Ameriku?
- Ne. - I nije zvala?
Nemam telefon.
- Nije ni pisala? - Ne.
Primili smo pismo od nje. Znaš nešto o tome?
Ne. Zašto?
U tom pismu piše...
Naravno, nije zakonski obvezujuće.
To se službeno ne može napraviti.
Piše da se odriče roditeljstva.
To znači da više ne ne želi biti tvoj skrbnik.
Skrbnik? O čemu vi to pričate?
Gledaj, zaista mi je žao zbog tebe, ali tu piše...
Mogu ti pročitati.
"Ljilja je uvijek bila neželjeno dijete"
"i zato više ne želim biti njen skrbnik."
"Ovim putem je predajem na na brigu Socijalnoj službi."
Grozno je, razumijem...
Grozno je.
I cigarete, molim.
To će biti 160,40.
Hvala.
- Zatvori oči. - Molim?
Zatvori oči!
- Zašto? - Molim te, zatvori oči.
- Što ćeš napraviti? - Ništa posebno, samo ih zatvori.
Što ćeš napraviti? Udariti me?
- Ne budi smiješan, samo zatvori oči. - Obećaješ?
Ljilja, kud ideš?
Samo žmiri. Sad ih možeš otvoriti.
- Izvoli. Za tvoj rođendan. - Stvarno je za mene?
- Uzmi je! - Ozbiljno? Šališ se.
- Zafrkavaš se sa mnom. - Ne.
- Moja je? Sigurno? Moja? - Da.
- Hvala. - Obećala sam ti.
Nikad još nisam dobio nešto tako lijepo.
- Otkud ti novac? - Našla sam ga na cesti.
- Ne... Ozbiljno? - Nije važno. Mama je poslala novac.
Moja je! Moja!
Oduzmi mi je, ako možeš.
Bok!
- Kako si? - Idi k vragu!
Što se dogodilo?
Smrzavaš se, hladno je.
- Gdje živiš? Treba ti prijevoz? - Odlazi!
Ne boj se, neću te dirnuti. Samo bih te odvezao doma.
Ne možaš hodati ovuda noću, tu je nesigurno područje.
Ne boj se, neću te dirati.
Normalan sam tip.
Usput, moje ime je Andrej.
Ja sam Ljilja.
Drago mi je.
- Izvoli. - Hvala.
Što si radila tako kasno u tako opasnom dijelu?
- Nije bitno. - U redu, nije bitno.
- Koliko imaš godina? - 16.
Onda si velika cura, ali još uvijek je opasno.
Savjetujem ti da ne hodaš tuda.
Dakle... Sad hoćeš u moj krevet?
O čemu govoriš? Neću spavati s tobom.
Zašto si me dovezao?
- Samo tako. - Misliš da sam glupa?
Ne, samo sam htio biti ljubazan.
Vidio sam te i htio pomoći.
Dakle, misliš da sam ružna?
Ne mislim da si ružna.
Mislim da si stvarno lijepa.
Ali neću spavati s tobom.
Nisam zbog toga...
U redu. Oprosti... hvala za prijevoz.
Čuvaj se.
Čekaj!
Čekaj.
Mislio sam, možda bi se mogli naći koji put.
Samo sresti.
Otići negdje, pogledati film... Ne znam. Ali bez gluposti.
Bez gluposti?
Tako je... Da ti ne bi što palo na pamet.
U redu.
Dobro.
Bok!
Što radiš tu? K vragu, prestrašio si me!
- Oprosti. - Što radiš ovdje?
Oprosti što sam te prestrašio.
Mogu li prespavati kod tebe?
U redu.
Oprosti, nisam te htio prestrašiti.
On samo želi spavati s tobom.
Ne, ne želi.
Naravno da želi.
Ne želi. Fin je.
Ne vjeruj u to.
- Samo si ljubomoran. - Nisam uopće.
- Naravno da jesi. - Uopće nisam.
- Ali naravno da jesi. - Ne, nisam.
Samo hoće spavati s tobom.
Mama!
Ne!
Sranje!
- Hoćeš još? - Da.
- Pitu ili sladoled? - Sladoled.
- Sladoled? Donijet ću ti.
- Izvoli. - Hvala.
Totalno jebeno sranje!
Sad mi je jasno zašto mi je mama otišla.
Tu ne možeš ništa.
- Otiđimo u Švedsku. - Molim?
Uzmimo stvari i otiđimo odmah! Ne vjeruješ mi?
- Šališ se. Naravno da ne. Ne sad. Za tjedan.
Živim u Švedskoj, tamo radim. Tu sam samo preko praznika.
Odlazim za tjedan. Možeš poći sa mnom.
Mogu ti tamo naći stan i posao.
Bilo bi dobro. Jesi li razmišljala da odeš odavde?
Ova država je sranje. Nemaš što raditi tu.
Švedsk je raj u usporedbi. Tamo se možeš opustiti.
I ljudi. Čak su i ljudi drukčiji.
Ljubazni su, ne kao ovdje.
Osim toga, možeš zaista dobro zaraditi.
Za jedan mjesec možeš zaraditi kao doktor za godinu ovdje.
- To ne može biti istina. - Istina je!
Gledaj ovdje... ljudi su ludi.
Znaš što je moj rođak napravio?
Prodao je svoje bubrege, jer mu je trebao novac.
Bi li ti prodavala bubrege?
Ne zaslužuješ takav život.
- Što se dogodilo s loptom? - Tata ju je uništio.
- Uništio? - Samo probušio.
- Zašto? - Sa škarama.
- Zašto? - Ne znam. Poludio je.
Popravit ću je.
"Otvarajte! Policija!"
Stvarno je policija?
"Otvorite ili razbijamo vrata!"
- Bok! Kako si? - Što hoćete?
- Dolazi ovamo! - Što hoćete?
- Izlazite! - Prekinite!
Briga me za njih. To su šupci.
Ionako odlazim odavde.
Hoćeš ljepila?
- Znaš što? - Ne.
Naći ću ti posao u Švedskoj.
Ozbiljno, obećajem. Neću te ostaviti samog.
Razgovarat ću s Andrejem.
Drago mi je da ideš u Švedsku.
Naći ćemo jako veliki stan. S ogromnom kupaonom.
Kako želiš.
Upitala bih te nešto.
Imam prijatelja i htjela bih te pitati je li...
Kasnije, kasnije... Kasnije ćemo o tome pričati.
Kasnije, kasnije...
- Glupa si. - Glupa sam?
- Da, jesi. - Možeš ići, ako sam glupa.
- I zašto sam glupa? - Jer te taj tip izigrava.
- Izigrava? - Da, ozbiljno...
- Ma ne! - Naravno da te izigrava.
Na koji način?
Priča o poslu u Švedskoj, a samo želi spavati s tobom.
- A zapravo naće biti posla. - Bit će!
Obećajem da ću ti naći posao u Švedskoj. Pričat ću s Andrejem.
Još nisi govorila s njim?
- Zaboravila sam. - Rekla si da ćeš razgovarati.
Oprosti, zaboravila sam! Razgovarat ću, obećajem.
- Radila si nešto drugo? - Prestani, pričat ću s njim.
- Kakav je to posao? - Nešto s povrćem.
- Povrćem? - Branje ili tako nešto...
Branje? Zimi? Povrće zimi ne raste.
I? Možda je toplije u Švedskoj.
- Pa znaš li gdje je Švedska? - Otprilike.
- Gdje? - Ne znam točno.
Negdje u EU ili kako se to već zove.
A ti, što ti znaš?
- Samo si ljubomoran. - Na njega? Ljubomoran? Ne!
- Ljubomoran si. - Ne, nisam!
- Jesi! - Ne...
- Da. - Ne.
Seveda nisem.
- To je za mene? - Da, a za koga bi bilo?
- Što je to? - Otvori pa ćeš vidjeti.
Putovnica?
- Pogledaj zadnju stranu! - Što je tamo?
Sada se zoveš Katja.
- Zašto? - Moglo bi biti problema na granici.
Nisi još punoljetna.
Tako da ne postavljaju suvišna pitanja.
Usput, zvao sam šefa.
Rekao je da počinješ raditi u ponedjeljak.
- Ovaj ponedjeljak? - Da, ovaj ponedjeljak.
U nedjelju idemo.
Moram te nešto pitati.
Bi li mogao naći posao za još jednu osobu?
Ne znam.
To je za prijatelja koji mi puno znači.
Ne želim ga ostaviti samog tu.
Pitat ću... pogledat ću...
Nije sasvim isključeno.
Predobar si!
- Halo? - Halo, Nataša? Ljilja ovdje.
Odlazim s dečkom u Švedsku.
A ti ćeš ostati u ovoj rupi. Tako ti to ide, draga.
Ulazimo u tunel, možda mi prekine vezu.
Zovem s dečkovog mobitela.
Volođa! Volođa, molim te!
Bok!
- Bok! - Bok!
Uskači!
Volođa! Volođa...
- Kud ideš? - Moram se pozdraviti.
Žuri nam se.
Slušaj, pojavio se... mali problem.
Baka mi je bolesna i moram je vidjeti prije nego odem u Švedsku.
- Zar ne idemo u Švedsku? - Ideš sama, ja dolazim poslije.
Žao mi je, ali to mi je baka. Možda je vidim zadnji put.
- Onda letim sama? - Da.
Razgovarao sam sa šefom, on će te povesti i pokazati mjesto.
- Vrijeme je za polazak. - Da.
- Vidimo se uskoro? - Rekao sam, za dva dana sam tamo.
- Sigurno? - Sigurno.
- Vrijeme je da ideš. - Bok!
Ustani! Ustani, rekla sam ti.
Vidi ga samo kako leži tu.
Jekatarina Menjova. Katja.
19. lipanj 1982.
Hvala, doviđenja!
- Katarina? - Da.
- Ja sam Witek. Idemo.
- Putovnicu! - Putovnicu?
Vidimo se sutra.
Dobro jutro.
Upomoć! Molim vas!
Molim vas, pomozite!
Upomoć?! Upomoć?!
Bježala bi?
Ako pobjegneš, ubit ću te!
Ubit ću te, ako bježiš!
Ako pozoveš policiju, poslat će te nazad doma.
A tamo će te sačekati moji prijatelji i oni će te ubiti.
Je li ti jasno?
U redu je.
Kud idemo?
Raditi.
- Raditi? - Raditi.
- A Andrej? - Nije Andrej. Witek.
Andrej neće doći?
Ne.
- Što je? - U redu je.
- Molim vas.
- Bok! - Bok.
Uđi.
Jedan sat.
Možeš li ostaviti jaknu?
Pomoći ću ti.
Molim te.
Možeš me primiti za ruku?
Hvala.
...nego izbavi nas od zla.
Jer tvoje je kraljevstvo, moć i slava sada i zauvijek. Amen.
Želim imati lutku,
olovke da crtam i i ružičastu školsku torbu.
Bok!
Oprosti.
- Žao mi je što sam te ostavila. - Nije važno.
- Nedostaješ mi. - Nedostaješ i ti meni.
Jedini si mi prijatelj.
- Lopta? Popravljena je? - Da.
- Kako si? - Dobro.
Igram košarku po cijeli dan.
- Želiš malo igrati? - Ne.
- Usput, sretan Božić. - Božić je?
- Da. - Nisam znala.
- Imam božićni poklon za tebe. - Stvarno?
- Da. - Što?
- Dođi. - Što? Gdje?
Gledaj!
Što je to?
Tvoj poklon za Božić.
- Što je to? - Ovo sve. Cijeli svijet.
Kuće, auta, ulice, vjetar... sve je tvoje.
Možeš raditi što želiš.
Oprosti, ali nisam sigurna da je to dobar poklon.
Vjetrovito je.
Magla je. Tako je hladno
Ni ovaj svijet nije tako dobar.
Sad ću skočiti... i odletjeti.
Ne, ne možeš to.
Zašto ne? Na meni je...
Dosta mi je tog života. Potpuno je sranje.
- Ne, nije. - Naravno da je. Sranje je.
- Ne, nije. - Naravno da je.
Ali taj život ti je jedini koji imaš.
Ne želim takav život. Ne zanima me.
Pogledaj me.
Ubio sam se i otišao na nebo i da, stvarno je dobro tamo.
Ali žao mi je, htio sam još malo živjeti na zemlji.
Ostaneš mrtav cijelu vječnost, a živ si samo za trenutak.
- Nisam još bio spreman. - Nisi bio spreman?
Sjećaš se kad smo sjedili na klupi -
- i kad si napisala "Ljilja zauvijek"?
I onih kretena koji su pljuvali po nama?
Rekao sam da bi trebali ići.
Ali si ti rekla da još nisi spremna.
Htjela si napisati do kraja. Sjećaš se?
Tako je i sad.
Svi pljuju po tebi, ali još nisi spremna.
Skoči ako želiš. Nije opasno. Ja ću te uhvatiti.
Ali onda gubiš. Kreteni koji pljuju po tebi, pobjeđuju. Razumiješ?
Bok, draga. Već si se vratila iz škole?
Imaš zadaću?
Kako je bilo u školi?
Mrzim te.
Možeš se stišati? Čitaj knjigu! Piši zadaću!
- Misliš da sam tvoje vlasništvo?
- Nisam tvoje vlasništvo. - Bez priče. Rekao sam ti!
- Misliš da me možeš kupiti? - Ušuti!
- Ne možeš. - Šuti!
- Ne možeš kupiti moje srce i dušu. - Slušaš li me? Ušuti!
Stani! Stani, kvragu!
Mama...
Bok.
Jadnice.
Imam iznenađenje za tebe.
Ne želim više iznenađenja.
- Vrata su otvorena. - Molim?
Zaboravio ih je zaključati kad je odlazio. Otvorena su.
Hajde! Ustani!
- Ne mogu. - Hajde!
- Želim samo spavati. - Vrata su otvorena.
Vidiš? Zaboravio ih je zaključati.
Kreni!
Kuda da idem?
Ljilja, čekaj! Ne skači!
Ne skači! Ne čini to! Ne!
Ne, molim te Ljilja! Ne! Molim te!
Lilja! Ne!
Djevojka, stara 16 godina. Pala s visine.
Jedan, dva, tri...
Opći prekid cirkulacije. Bez novih detalja. Za pet minuta.
Mogu li te dotaknuti? Stvaran si?
Stvaran si!
Ne idem. Povrće ne raste zimi. Nisam glupa.
Bok!
Ispao vam je krumpir. Da vam pomognem!
Film je posvećen milijunima djece u svijetu koja se iskurištavaju za trgovinu bijelim robljem.